- Tiedätte, mitä laki sanoo. - Laki on typerä.
Hinta kuninkaan peurasta on oikea kätenne. Lähdetään.
Osoittakaa armoa, minä pyydän. Minun vaimoni...
Hän odottaa lasta. Jos hän ei saa ruokaa, menetämme lapsen.
Ja kun lapsi on syntynyt, varastatte ruokkiaksenne sen.
- Minä tarvitsen kättäni! - Voitte saada rangaistuksenne nyt.
Jos tunnustatte heti, rangaistus lievenee.
Tyydymme sormeen, mutta silloin oikeudenkäyntiä ei tule.
Häviäisin kuitenkin oikeudessa ja menettäisin käteni.
Viekää sormi.
Pane kätesi siihen. Näin.
- Muutinkin mieleni. - Se on nyt myöhäistä.
Mitä...? Kuka siellä on?
Taisin ampua ohi. Päästäkää hänet, tai sihtini paranee.
Tulkaa esiin! Te uhmaatte maan lakia.
Tietääkseni salametsästäjiä rangaistaan raipalla tai jalkapuulla.
Lain pitää olla ankara, jotta sitä kunnioitetaan.
Eikö rangaistuksen silloin pitäisi vastata rikosta?
- Minä en säädä lakeja. - Mutta te valvotte niitä.
Minä ja mieheni ehdotamme, että lähdette pois.
Meidät on saarrettu, sir.
- Antakaa hänen ruokkia vaimonsa. - En tiedä...
Mitä tuon pitäisi todistaa?
- Ammuin taas ohi. - Päästäkää hänet.
Jumala siunatkoon teitä, sir. Ja teitä, hyvät herrat.
Tulkaa. Jätetään nämä roistot rikostensa pariin.
Mekö muka roistoja? Älkää näyttäytykö täällä enää, pelkurit!
- Ole hiljaa! - Me voitimme, heidän pitäisi hävetä.
Tulkaa takaisin, niin isäntäni ja minä katsomme-
- että lähdette muutakin kuin häntä koipienne välissä!
"Isäntäni ja minä"? Heitä on vain kaksi!
Ei olisi pitänyt sanoa tuota. Juokse, Robin. Juokse!
Se oli ovelaa...
Viiden vuoden taistelemisen jälkeen unohdat yhä viimeisen miehen, Much!
On niin paljon muistettavaa.
Kun pääsemme Trentiin, itken. Aion vollottaa kuin pikkuvauva.
Palestiinan kärsimysten ja näkemiemme kauhujen vuoksi-
- ja koska olen niin nälissäni.
- Locksleyssa aion syödä pihviä. - Eilen puhuit possusta.
En ollut eilen näin nälkäinen. Voin syödä pihviä ja possua - ja lammasta.
Siitä minä todella pitäisin.
Minun tekee melkein mieli laulaa...
- Ei, et laula. Älä edes kuvittele! - Se olisi hilpeä laulu.
Ja traaginen! Sinulle, koska selvisit turkkilaisista-
- ja pääsit melkein kotiin asti, kun oma isäntäsi tappoi sinut.
Kiitä onneasi, etten loukkaannu helposti.
Huonompi mies olisi loukkaantunut ja haavoittunut.
Älykkäämpi mies olisi laulanut vähemmän.
Emme pysähdy täällä. Sankariteot saavat loppua.
Menemme suoraa tietä kotiin.
- Hyvää päivää, ystävä. - Oletteko pakomatkalla?
Emme, palaamme kotiin Locksleyyn pitkän matkan jälkeen.
Näytätte olevan pakomatkalla. Auttaisitteko ojan kanssa?
Tyttäreni Sarah ja minä tarjoamme kiitokseksi possupaistia.
- Jäädään tänne. - Olemme melkein kotona.
Ole kiltti... Ole kiltti?
Minä rakastan sinua. Olenko koskaan kertonut sitä?
Tuoko kaivamista? Oletteko ikinä tehneet rehellistä työtä?
Possupaistia... Possupaistia...
- Kiitos. - Minne te olette matkalla?
- Kotiin Locksleyyn. - On myöhä. Yöpykää ladossamme.
- Kiitos, mutta en usko... - Odottaako teitä joku Locksleyssa?
- En usko. - Miksi sitten tuollainen kiire?
- Sinun isäsi! - Hän tappaisi sinut, jos näkisi.
- Sarah... - Mutta hän ei näe.
Värjään kankaita seriffille, koska minulla ei ole varaa veroihin.
Seriffi on oikeudenmukainen mies.
Jos selitätte hänelle tilanteenne ja suutelette häntä...
Suutelette hänen sormustaan. Hän ymmärtää.
Olette tosiaan olleet kauan poissa. Vanha mies on syrjäytetty.
Saimme uuden seriffin neljä vuotta sitten.
- Missä se ruoka viipyy? - Niinkö? Sepä kiinnostavaa!
Koska hän on oikeudenmukainen mies...
Minähän sanoin, että meillä on uusi... Sinä et kuuntele.
- Robin! - Minä tapan sinut!
- En halua taistella! - Harmi, sillä minä haluan!
Valitsit väärän vastustajan. Olin aiemmin seppä.
En ole ikinä hävinnyt miekan kanssa - en ritarille enkä roistolle.
Much!
Isäntä!
Hae kantamuksemme, Much. Kiiruhda!
Te voititte minut, sir. Suokaa minulle viimeinen toive.
- Mikä se on? - Vielä yksi suudelma.
- Et voi tehdä noin! - Minähän sanoin sinulle!
- Mikset sinä ikinä kuuntele? - Nopeammin!
En sanonut mitään.
Hei siellä!
Missä kaikki ovat?
- Puna-Dan? Minä tässä - Robin! - Robin...?
- Oletko se todella sinä? - Palaamme vahingoittumattomina.
Tai ei, vahingoitettuina. Mutta onnellisina - ja nälkäisinä.
- Varsinkin nälkäisinä. - Pyhä neitsyt Maria! Se olet sinä!
- Onnettomuus? - Välikohtaus.
- Mutta se on mennyttä. - Kerro.
Guy Gisborne hoitaa maitasi seriffin puolesta.
Maksamme paljon kuninkaalle Pyhässä maassa.
Pakon edessä... Se oli väärin, mutta poikani salametsästivät.
Yritin estää, mutta Gisborne ehti ensin. Meidät pidätettiin.
Jonkun piti menettää kätensä. Mieluummin minä kuin Will tai Lukey.
- Minä olen vanha, he nuoria. - Tämä on mieletöntä...
Olet rakentanut puolet kylästä. En suvaitse tätä.
Kunhan poikani voivat hyvin, olen tyytyväinen.
- Tulkaa, pojat. Tässä on Robin-herra. - Ei hätää. Tulkaa vain!
Tässä on minun jouseni. Isäni teki sen minulle.
Miksi sinun jousesi näyttää tuolta?
Tämä on saraseenien jousi. Se on kaareva.
Se oikenee, kun sen jännittää.
Pienestä koostaan huolimatta se on tehokas.
Pystytkö osumaan mieheen 1500 metrin päästä?
- Haluan pystyä samaan. - Toivottavasti sinun ei tarvitse.
Niin isäkin sanoo. Tapoit kai monta, kun taistelit kuninkaan kanssa.
Katso minua nyt.
Pidä leuka pystyssä ja muista... hengittää ensin!
- Odota! - Hän on kunniaksi sinulle ja Janelle.
- Ei... - Kaksi vuotta sitten.
Hän sanoi syövänsä, mutta antoi ruoan pojille.
- Koko kylä kärsii, ei vain me. - Jane... Hyvä ja vahva vaimosi.
Pysykää siinä älkääkä liikkuko!
Kymmenen jauhosäkkiä on kadonnut. Me aiomme löytää ne.
- Ulos sieltä. - Velka pitää suorittaa.
- Lopeta pullikointi! Mene tuonne. - Siinä kaikki, sir.
Kuka auttoi häntä?
Tunnustakaa nyt, niin saatan osoittaa armoa.
Tulemme löytämään muutkin. Tuokaa poika tänne.
Odottakaa. Guy Gisborne?
Sir Guy Gisborne. Kumarra isäntäsi edessä!
Olen Robin, Huntingdonin jaarli ja näiden maiden isäntä.
Palveluksianne täällä ei enää tarvita.
Charles, Thomas...
- Thornton. - Tervetuloa takaisin.
Valmista isännälle kylpy ja hae puhtaita vaatteita.
- Minulle myös. - Much ei ole enää palvelijani.
Kiitokseksi avusta Pyhässä maassa olen vapauttanut hänet.
Hän saa Bonchurchin maat. Siihen asti hän on vieras talossani.
Söisin mielelläni jotain samalla kun kylven.
- Palvelusväen tilat ovat siellä. - Tiesin kyllä.
Tervetuloa takaisin, Locksley. Olen hoitanut maitanne puolestanne.
Olen hoitanut tilaanne seriffin alaisuudessa-
- ja arvostaisin enemmän kunnioitusta kansan edessä.
- Kuinka kauan olette ollut täällä? - Neljä talvea.
Eikä kansa vieläkään kunnioita teitä?
- Lähdemme heti. - Autamme teitä pakkaamaan.
- Millaista Pyhässä maassa oli? - Verenhimoista.
- Kuninkaamme taitaa voittaa. - Hän tappaa enemmän.
- Eikö se ole voittamista? - Verenvuodatus ei ikinä ole voitto.
Rakastatte sotaa. Olen nähnyt teidän taistelevan.
- Milloin? - En muista.
Olen muuttunut.
Aatelisneuvosto kokoontuu huomenna. Seriffi järjestänee pidot.
Näkemiin. Ja vielä yksi asia...
Minäkin juhlin paluutani armahtamalla talonpoikani.
- Vain seriffi voi tehdä niin. - Hänen tulee myöntyä aatelisille.
Ottakaa asia sitten puheeksi seriffin kanssa.
Oliko sodassa kamalaa? Millaista se oli?
Sota on vain miehiä varten. Sinä järkyttyisit, pikkuinen.
Kuolevat miehet huutavat kuulemma aina äitinsä perään.
Ne ovat kylpyvettä varten. Ruusunlehdet...
Tiesin kyllä.
Pue päällesi, Much. Käymme tervehtimässä vanhaa seriffiä.
Olisin pitänyt enemmän syömisestä, kylpemisestä ja nukkumisesta.
Unohdin lupaukseni sinulle. Sinun ei tarvitse tulla mukaan.
- Onko jokin vialla? - On, varsinkin Nottinghamshiressa.
Vanha seriffi ei olisi sallinut tätä. Minun pitää puhua hänen kanssaan.
Nuku hyvin, ystäväni. Olet ansainnut sen.
Isäntä!
- Entä kaikki ruoka...? - Mene kylään.
Hae perheet. Kukaan ei syö ennen heitä - en edes minä.
Vie ruoka sairaiden luokse.
Et varmaankaan tarkoittanut sitä, ettei kukaan syö.
Sinä siis tarkoitit? Niin tietysti. Hyvä on sitten.
Hyvä on sitten. Onko kukaan nähnyt hevostani?
- Häipykää! - Minä tässä - Robin.
- Olette rosvoja ja ryöstätte minut. - Tarkoitukseni ovat hyvät.
En ole enää seriffi. Jättäkää minut rauhaan.
- Kuulitte isääni. Lähtekää. - Marian...? Minä tässä - Robin.
- Onneksi olkoon. Lähtekää. - Miten voit? Olen ajatellut sinua.
- Lähtekää. - Me lähdemme.
Muistakaa Nottingham ja väkenne!
- Mielenkiintoista... - Mielenkiintoistako? Uskomatonta!
- Olimme hänelle kuin poikia. - Marian on yhä naimaton.
Minä kun luulin, että tulit tänne seriffin vuoksi.
- Minä tulinkin! - Älä viitsi...
- Kiitos ruoasta, Robin-herra. - Onko yhtään ruokaa jäljellä?
Robin! Muistatko tämän?
Minun munani, minun munani! Minne se on hävinnyt?
Olet syönyt sen! Enkä ole! Tässä se on!
Pidit tuosta kovasti poikasena.
- Oletko syönyt paljon? - Olet hyvä poika.
Kiitos, että saimme ruokaa. Tulkaa! Tuokaa munat!
Jos munat loppuvat, hän saa selkäänsä.
Mikä on vialla, Dan?
Nuori Benedict pelästyi ja kertoi poikieni varastaneen jauhot.
Heidät on viety Nottinghamiin. Robin...
Lupaan järjestää tämän. Puhun seriffin kanssa.
- Missä kaikki ovat? - Keskiviikkoisin oli aina markkinat.
Taitaa olla vieläkin...
Tässä on nyt jokin erehdys.
- Tässä ei ole mitään nauramista. - Miten monta miestä sinulla on?
- 24. Ja hänellä on yksi, mutta... - Annoit hänen viedä tilan.
- Se kuuluu yhä hänelle. - Pälä pälä pälä...
Olisin arvostanut tukeanne.
Rauhoitu. Saat sen takaisin kuukauden sisällä.
24 yhtä vastaan...
Kuukausi on ollut hyvä. Olemme keränneet melkein 300 puntaa.
Haluaisitko sinä olla kuningas Antiokiassa? Vinkki: Et.
300 puntaa ei riitä nälkäiselle armeijalle. Lupasit 500 puntaa.
- Se on enemmän kuin aiemmin. - Hurraa...!
Kuningas näkee nälkää Pyhässä maassa-
- mutta onhan rahaa enemmän kuin aiemmin.
- Robin Locksley. - Huomenta, hyvä väki. Seriffi.
- Jatkakaa vain. - Tervetuloa takaisin, Locksley.
- Onko Guy hoitanut maitanne hyvin? - Teidän kannaltanne ainakin.
Talonpoikanne ovat kurittomia.
- Kaksi heistä on sellissä. - Kolme.
Varautukaa kurinpidollisiin ongelmiin. Loughborough?
- Kiitos, seriffi. - Minulla ei ollut sellaisia ongelmia.
- Ajat ovat muuttuneet. - Eivät näköjään parempaan.
Teidän pitäisi tietää, että kuningas tarvitsee varoja pyhään sotaamme.
- Onko se meidän vai paavin sota? - Taistelemme paavin rinnalla.
Me myös kaadumme hänen rinnallaan.
- Mitä te sitten ehdotatte? - Veronkannon lopettamista - tänään!
- Hyvin hauskaa. - Minä en pilaile.
Nyt on markkinapäivä, mutta markkinoita ei ole.
Niin...?
Jos joku ansaitsee enemmän kuin mitä perhe tarvitsee-
- hän voi vaihtaa ylijäämän, ja kreivikunta saa siitä osansa.
Mutta sitä ennen meidän pitää auttaa jokaista talonpoikaa-
- elättämään perheensä ja palaamaan markkinoille.
Miehestä-
- joka pystyy elättämään perheensä, tulee mukavuudenhaluinen ja laiska.
Hän ei halua tehdä työtä. Tarvitsemme nälkäisiä miehiä.
Ystävämme tuntuu unohtavan, että nälkäiset miehet ovat kunniallisia.
Paluutani juhlitaan tänä iltana Suuressa salissa.
Kukaan meistä kunniallisista miehistä ei varmaankaan nauti pidoista?
Isäni haluaa tavata sinut. Taloa vahditaan. Tule puolenyön jälkeen.
Kuten haluat. Sinä näytät säteilevältä...
...ja jos asut yhä isäsi luona... - Ole varovainen.
- Osaan huolehtia itsestäni. - Olenkin huolissani isästäni.
Oletko noin naiivi? Luuletko voivasi haastaa riitaa heidän kanssaan?
Luuletko voivasi nolata heidät julkisesti? Sinä olet houkka.
Odota, Marian. Tiedän, että tämä ei ole oikea hetki-
- mutta minun on pakko sanoa, että olet...
...enemmän kuin koskaan... Sinun silmäsi...
Silloinkin, kun katsot minua vihaisesti, minä tunnen sinut...
Uskon, että sinä pystyt yhä-
- kaiken tämän ajan jälkeen, näkemään sieluuni.
Samaa soopaa viiden vuoden jälkeen. Tepsiikö se koskaan?
- Voisit yllättyä. - Olisin ällikällä lyöty...
Tuokaa Locksley-vangit tänne.
Vanginvartija! Minä täällä!
Etkö kuullut? Minä olen Locksleysta!
- Nimenne? - Puna-Will ja Puna-Luke.
- Mikä on rikoksesi? - Väärä asuinpaikka väärään aikaan.
Verorahamme menevät seriffille...
- Nimi? - Benedict, Richard Giddensin poika.
Minua syytetään jauhovarkaudesta.
- Oletko syyllinen? Entä rangaistus? - En tiedä.
- Hirttäminen? Ei kai sentään! - Hirttäminen?!
- Minä rukoilen teitä! - Isä sanoi, että pelastatte meidät!
Isä sanoi, että pelastatte meidät!
Emme kerro, että heidät hirtetään. He nostavat kamalan metelin.
- Hirteen jauhovarkaudesta? - Seriffi haluaa esimerkin.
Puhun seriffin kanssa.
- Kohtele heitä hyvin, tai muuten... - Sieltä tulee vielä yksi.
- Et ole Locksleysta. - En, mutta pelastitte minut aiemmin.
Se oli kaukana Nottinghamista!
Pelastakaa minut! Vaimoni ja vastasyntyneen lapseni vuoksi.
- Hänhän odotti lasta. - Hän synnytti jo.
Valheesi voivat koitua kohtaloksesi.
En voi pelastaa muita, ja nyt sinä jaat heidän kohtalonsa.
En ole Locksleysta. Sanoinko niin?
Olen Rochdalesta. Siksi minua kutsutaan Allan a Daleksi!
Ja minä olen villistä Walesista. Teljetkää hänet muiden joukkoon!
Myöhästytte omista pidoistanne. Olen kuullut huhuja...
Sota Pyhässä maassa on kuulemma heikentänyt teidät.
Isäntäni panos oli kunniakas.
Kunniakkaampaa olisi ollut jäädä taistelemaan.
Kävin vankieni luona. He ovat tehneet vakavia rikoksia.
Siksi armahduksenne olisi vielä jalomielisempi.
Armahdukseni? Heidät hirtetään aamunkoitteessa.
Sanoitte itse, että kapina on lähellä.
Seriffin on tapana myöntyä aatelisen pyyntöön.
Te muuten vastaatte huomisesta viihteestä.
Ette kai halua niiden huhujen leviävän?
Tehkää niistä nyt loppu, muuten saamme kaikki maksaa.
Marian, saanko nauttia seurastanne?
Älä vain seiso siinä! Jos seriffin miehet näkevät...
- Saavatko hekin nauttia seurastasi? - Kasva aikuiseksi.
Suo anteeksi aiempi epävieraanvaraisuuteni.
- Miten hänestä tuli seriffi? - Olin varomaton.
Prinssi Juhana jakaa kreivikunnat, ja minut sivuutettiin.
- Mitä voimme tehdä? - Minun pitää ajatella tytärtäni.
Kun puhun, kukaan ei kuuntele. Kaikki on nyt sinusta kiinni, Robin.
- Mitä voimme tehdä? - Pelata mukana. Puhua aatelisille.
Sinä voit ylipuhua heidät. Älä näytä tyytymättömyyttäsi julkisesti.
- Etene vaivihkaa. - Siihen ei ole aikaa.
Minun pitäisi huomenna hirttää neljä talonpoikaani.
- Sinun pitää ajatella tulevaisuutta. - Talonpoikani eivät voi odottaa!
Se on koe. Epäonnistumisella on seurauksia.
- Ehkä. - Ehdottomasti! Tämä ei ole leikkiä.
Tyttäreni on oikeassa.
Et voi tehdä muuta, Robin. Malta mielesi, kunnes voit toimia.
Muuten saat sanoa hyvästit maillesi ja ehkä hengellesi.
- Murhaaja! - Murhaaja!
Tämä ei ole sinun syytäsi, Robin.
Hyvät naiset ja herrat, todistamme oikeuden toteutumista-
- Jumalan ja kuningas Rikhardin nimeen. Tuokaa vangit ulos!
Robin Locksley, joka palasi hiljattain pyhästä sodasta-
- missä kuningas palkitsi hänet, lukee julistuksen.
Jos yritätte jotain, ystävänne Much tekee meille seuraa.
"Hänen majesteettinsa kuningas Rikhardin valtakunnassa" -
- "tänään, 26. päivänä huhtikuuta" -
- "Herran vuonna 1192" -
- "seuraavat miehet on todettu syyllisiksi:"
"Benedict Giddens Locksleysta, Puna-Will Locksleysta" -
- "Puna-Luke Locksleysta, Allan a Dale Locksleysta."
"Nämä miehet on tuomittu kuolemaan hirttämällä."
- Saakoon heidän sielunsa... - Odottakaa!
"Pyydän, älkää tappako veljeäni, lastani, sisäsiittoista serkkuani!"
Piispa Antoniuksen nimissä pyydän, että nämä kirkonmiehet vapautetaan.
He eivät ole kirkonmiehiä. He eivät voi vedota siihen.
- Pankaa toimeksi. - Annoin heille viimeisen voitelun.
- Entä sitten? - He löysivät Jumalan kauttani.
He katuivat ja halusivat pappisvihkimyksen.
Kysyin neuvoa piispalta, joka hyväksyi kaikki noviiseiksi.
Tuki suusi.
- "Minä, Antonius, täten vahvistan..." - Tuki suusi!
- Onko se mahdollista? - Yhdessä yössä ei tule noviisia.
Heistä tuli postulantteja! Eräänlaisia noviisien noviiseja.
He ovat kirkon suojeluksessa.
Noviisien noviiseja? Se oli uutta. Hirttäkää heidät ja pidättäkää hänet.
Rummutus alkakoon!
Katso ja nauti, Robin.
Panen papin puhumaan, ja sitten sinun pelisi on pelattu.
Saakoon heidän sielunsa pelastuksen taivaassa.
Minä rakastan teitä! Minä rakastan sinua, Will!
Minä rakastan sinua, Luke! Näemme taivaassa!
Nottinghamin ihmiset!
Nämä rikokset eivät ansaitse jalkapuuta pahempaa rangaistusta.
Hyväksyttekö tämän epäoikeudenmukaisuuden? Minä en!
Auta minua, isäntä!
Luovuta, tai Mulch kuolee.
- Hänen nimensä on Much. - No, kohta hän on mössöä.
Varokaa!
- Robin! Tänne! - Älkää vain seiskö siinä! Perään!
Palaamme Locksleyyn - tällä kertaa pysyvästi.
- Jousimiehiä! Mitä teemme? - Annetaan heille jotain, mitä ampua.
Haen hieman sytykkeitä.
Sano minulle suoraan.
Mahdollisuuteni saada Bonchurch taitavat olla nyt aika huonot?
- Tiesin sen. - Sinä kuulut nyt tänne, ystävä.
- Sherwoodiin. - En ole ystäväsi.
Anteeksi!
Tämä on meidän metsämme.